Vučević o litijumu: Neozbiljno propustiti ono što nam je dato od prirode i boga
Premijer Miloš Vučević izjavio je, govoreći o rudniku litijuma, rudnim i mineralnim bogatstvima, da je neozbiljno propustiti šansu za korišćenje onoga „što je dato od prirode i boga“.
![Vučević o litijumu: Neozbiljno propustiti ono što nam je dato od prirode i boga Vučević o litijumu: Neozbiljno propustiti ono što nam je dato od prirode i boga](https://inmedija.rs/wp-content/uploads/sites/8/2024/04/Vucevic_Milos_nasa-jpg.webp)
–Rudarstvo je neodvojivo povezano sa razvojem naše države od Srednjeg veka do dana današnjeg, to nije neka industrija koja nema dodira sa Srbijom, tesno je povezana sa razvojem naše državnosti. – kazao je Vučević za TV Prva.
Vučević je istakao da kada govori o litijumu i mineralnim bogatstvima, priča isključivo sa pozicije Srbije.
–Mi nismo ničija kolonija i mi hoćemo da koristimo prirodne resurse koje imamo. Hoćemo da se ovde proizvode električne baterije i električna vozila. Ja vidim, Vlada Srbije vidi, litijum kao geopolitičku prednost za Srbiju. – dodao je.
Vučević je kazao građanima Srbije da niko ne želi da potkupi ili uceni državu, već naprotiv, da se korišćenjem tih prirodnih resursa čuva sloboda i nezavisnost.
–Da bi se nastavilo istraživanje i eventualno ekploatacija litijuma i drugih ruda i minerala neophodno je da dobijemo garancije da će biti primenjene najviše mere zaštite ljudi i životne sredine. – kazao je on i dodao da Srbija insistira na tome da nema izvoza sirovina nego da proizvodnja bude u zemlji.
„Srbija stalno poziva zemlje u regionu da jačamo ekonomiju“
Povodom navoda iz Sarajeva da Beograd predstavlja pretnju, Vučević je rekao da Srbija stalno poziva zemlje u regionu, posebno BiH da zajedno jačaju ekonomiju, da grade puteve, otvaraju nove avio linije.
–Nije nikakav problem ako Sarajevo odluči da investira u Rašku oblast, u Novi Pazar, evo mi smo spremni da ulažemo u Republiku Srpsku ili u opštinama Federacije gde god se dogovorimo. – kazao je on.
Vučević je rekao i da Srbija treba da razume bol Bošnjaka, Hrvata i Albanaca za njihove žrtve tokom ratova devedesetih godina, ali da isto tako ne treba da se dozvoli da „senka zaborava padne“ na srpske žrtve.